КЛАРА ЛАГО
ДАНИ РОВИРА
КАРМЕН МАЧИ
КАРА ЕЛЕХАЛДЕ
ОСМО ПОКОЛЕНИЕ БАСК
Искате ли нещо? На мен ми трябва мохито.
Не си в Еускади, Амая. - Не думай! Наистина ли?
Аз си мислех, че сме в Ернани.
Стига! Нека се забавляваме. - Тогава да ме беше завела в Доности
със стриптийзьор и пишка в лицето.
Обичам андалусийци с гел за коса заради "да се забавляваме".
Това с пилешкото парти беше майтап. - А сега какво е?
Вече не е пилешко парти. Тогава какво е?
Трябва да знаете, нали ме довлякохте тук облечена като малоумна.
И за Анчон ли сме виновни? - Искате ли мохито или не?
Писна ми от мърморенето ви. - Вече изпи шест или седем.
Броиш ли ми ги?
Колко прекрасна и възхитителна!
Ура за цветето и момичетата!
Явно райските врати са се отворили
защото виждам... - Ангели?
Дано имаш такъв пазител, защото с кеф бих те фраснала...
Не може да се отнасяш с всички така заради Анчон.
Нямаше да го споменаваме!
Много яки мацки, Хоакин. - Трите ли? Не си и помисляй!
Имат гаджета ли, добре! - По-лошо е.
По-лошо? Лезбита? - По-лошо?
Май са Баски.
Момент, моля. Малко тишина? Седнете, моля.
Помолиха ме да кажа някоя шега
и да изрисувам усмивка
на най-красивите жени в Андалусия.
Ето и първата. Срещат се двама баски
и единия казва - "Ей, Почи, дъщеря ти спи с трипер".
И отговора - "Не ми дреме, само да е баск."
Не, без аплодисменти, разсейвате ме.
Без да се хваля, баския акцент съм го барнал яко.
Срещат се двама от Билбао и единия казва:
Кепа, чух, че си спечелил 100 милиона от лотарията.
А другия отвръща: "Точно колкото заложих."
Много смешно. Много яко, няма що.
Яки вицове, къртят!
Но за да се залеем от смях, ще трябва да отидеш на майната си.
Дай малко по-спокойно! Може да си от Баската...
Да, от семейство Трипер.
Баската провинция! Невежите. Лентяйският народ.
Ставаме от сън само за да отидем на парти. Какво?
Защо не се прибереш и окопаеш камъните или каквото правите там за релакс.
Какво? - Малко си напрегната, купона свърши.
Не ме пипай, испанецо! Майната ви на всички! Не ме пипай!
Отиваш да си лаеш на улицата!
Чакай, имам приятелки вътре... - Не ми дреме!
Не! Недей! Не...
Пусни ме! - Нямаш работа тук!
Споко бе! - Изчезвай и не се връщай!
Споко, няма да се върна в Севиля!
Задникът ли ми зяпаш? - Че от 'къв зор?
Зяпаше го! - Под нивото си ми.
Ще ме харесваш, само ако аз кажа!
Ела.
Рафа, де беше?
С оная баска или си забърса друга?
Изчука ли я? - Не, не, не се брои. Само спахме.
Защо? Да чукаш баска е все едно да чукаш някоя от Малага три пъти.
Някой път ще ти върна вечеря.
Довел си я тук? - Да.
Ти луд ли си? Защо? Може да е терорист на ЕТА!
Терорист на ЕТА? Изтрещя ли?
Беше с волани. - Ти как искаш да дойде?
С маска и Баското знаме ли? Ще ти кажа нещо.
Обзалагам се, че търси параван в Севилия.
"Тайна квартира" ли? - Тихо, ще ни чуе!
Не й давай никакви бутилки!
За нула време стават на "Коктейл Молотов".
Ти вярно си мръднал.
Тихо! Оставил си вратата отворена. Не искам да ме запомни.
Затворих я.
Нещастник! А ти повярвах! Върза ме.
Знаех, че няма как да оправиш баска. - Преди малко беше тук.
Мамка му, Рафа! Мамка му!
Леко, може да е бомба!
Сигурен ли си, че е дамска чанта?
Няма червила, грим и тем подобни.
Баските не се гримират. - Хоакин, ти я видя,
може да бъде "Мис Еускади". - "Мис Еускади"? Нямат такава!
Хайде, кажи му! Чуй го, Курито.
Искам да й я върна. - Чрез полицията?
Не, лично на нея. - Не се ли е върнала на село?
Да, там.
Ти мръднал ли си? Никога не си напускал Андалусия.
Мамка му, аз се влюбих.
Как можеш да се влюбиш в баска? - Никога не си се влюбвал!
От къде знаеш? Знам само, че между нас има нещо недовършено.
Ти си недовършен. Вземи това и изтрий данните ни.
Със сигурност ни е записала. - Трябва да провериш телефона й
преди да тръгнеш. - Не звъни, почити няма батерия.
"Аита", "Аита". "Аита" означава нещо.
Педрито, "аита" значи нещо на техния език, нали?
"Аита" е "Татко". Като "майка и татко".
Чакам я да се обади. Батерията е на минимум.
Млъкни, звъни.
Угасна.
Страшно ми помогнахте. Благодаря ви!
Не тръгвай с колата си! Служих в Ирун и я одраскаха.
Баските го обожават това, обичай им е.
Вече се поуспокоиха. - Още един заблуден от капана им.
Баските не понасят дори мисълта за андалусийци.
Научават това в детската градина. И как да правят молотовки.
След два дни ще си я забравил, Рафа. - Точно.
Точно това ми трябва - два дни. Два дни, за да я върна в Севиля.
А и вината, че е баска не е нейна.
Оставяш ли го? Спри го, ти си силен поне.
Познавам го от малък.
Неспособен е да стигне до Баската провинция.
"БАСКИ БЕЗ СТРАХ"
Баските не понасят дори мисълта за андалусийци.
Дори мисълта!
ДОБРЕ ДОШЛИ В БАСКА АВТОНОМНА ОБЛАСТ
ЧЕТВЪРТЪК 6 ЮНИ ФУТБОЛЕН КЛУБ "РЕАЛ БЕТИС"
От къде сте?
Кой, аз ли? От де... От тук съм.
Не точно от тук, но от Баска.
Аупа. Агур. - Да.
От къде си? Андалусиец?
Внимавайте, не съм ви обиждал!
Спокойно, аз съм от Касерес. Вие от Кордоба ли сте?
Как може да съм от Кордоба?
Аз съм Баск. Но ако бях андалусиец, щях да съм от Севиля, не от Кордоба.
Севилец съм, от Санта Круз.
Бях там на експото с мъжа ми.
Полският павилион беше хубав, нали? - Да, беше.
Умирах си да срещна някой тук, който да не е от Аргонтия.
Някой ден ела у нас, ще направя "мига".
Правя я прекрасна. - Имам един въпрос.
Тази улица къде е? "Газтейз".
След две спирки трябва да слезеш.
Заради момиче ли си дошъл? - Не, само за няколко дни съм тук.
Да. Значи си влюбен. - До уши.
Пристигаш точно когато получаваме автономия.
Утре ще дойдеш ли у нас? Ето, тук.
Наистина съм само за няколко дни тук.
И аз така казах.
Ще те чакам с "мига". Чао.
Чао, любими. - Агур, русокоске.
ОСТАВЕТЕ БАСКАТА РЕПУБЛИКА НА МИРА
Амая?
Да, влизай, в кухнята съм.
Амая?
Амая, какво правиш?
Аз съм.
Трябва да си... Не казвай нищо.
Виж, знам, че е откачено,
но все някой трябваше да го направи, нали?
Какво е станало с косата ти? Нищо. Не го очакваше, нали?
А може и да си. Може и да си,
защото това не бе случайна среща... За теб не, понеже си баска.
Не беше "Чук-чук, благодаря, чао". Образно казано.
Когато исках да не ме прекъсваш беше за привличане на вниманието,
но ако искаш, сега можеш. - Чакай малко, ти си?
Съжалявам, не помня името ти. - Какво? Шегаджийка.
Вие баските може да сте добри в нещо, но не и в шегите.
Каза: "Ти си?"! - Знам, че си от Севилия.
Хич не ми харесва ролята която играеш.
Вбесява ме, много. Прекалено!
Говори за себе си. - Сега сериозно. Дойдох за теб.
За какво? - "За какво" ли?
Не ти трябва да оставаш в Баска.
Мога да те отведа. -"В Баска"?
В Севиля, двамата, заедно.
Там можеш да ходиш с нормална прическа.
Моля?
Искаш да извикам милиция ли? - Мислех, че ще сме само двамата,
но щом искаш, извикай приятелката си. - Край! Майтапът свърши!
Нямам време за глупости, Изчезвай! - Амая, как така?
Какво искаш? - Има и друго.
Изглеждаш много опърпана с тези дрехи. На полето ли си била?
А себе си видя ли? Достатъчно, това е!
Виж, разбирам те, наистина.
След лошия опит с Анчон, но не всички мъже са еднакви.
Какво? Ровил си се в телефона ми ли? - Аз?
Да, ама малко, само един бърз поглед.
Ще видиш само за малко юмрука ми! - Амая, тава с Анчон е друго.
Да те остави със заема за сватбата...
Няма срама и възпитание. - Достатъчно, излизай!
Скъпа, започвам да си мисля, че не ме желаеш.
Скъпа? Не съм ти никаква скъпа!
Дай ми само няколко дни. Знам, объркана си.
Влюби се толкова бързо, но поне ми дай един уикенд
и няма да искаш да те изоставям.
Не, не, не! Света дево!
Мама му стара!
Ко' праиш? Дръни на пожарната.
Борба, борба, напред и аз!
Напред към независимост!
Защо бягаш? Аз съм един от вас!
Щях да запаля малко испански банкомати.
Стой! - Не мърдай!
Не бях аз!
Подгряваш за демонстрацията утре ли?
Дори и не знам, че ще има.
Тъкмо затихна нещата и ще се появи някой андалусийски вандал.
Обадихте ли се на номера, който ви дадох?
Тя каза, че не ви познава. - Прави се на корава.
Типично баско момиче.
Както и изглеждат, все едно са си отрязали бретона с брадва.
Да не си новобранец нещо?
И без неприятности!
Аз съм севилец, не разбрахте ли? Не съм вандал!
Мара!
Не мина. Тоуа със севилецо, не мина.
Дако имам кумофлажо и акценто.
Требва се упражнявам поече, барем тогива ми се връжат.
Ей, ти бъзикаш ли се?
Дако, дако. Не знам. Кое?
Че си запалил контейнер? - Мамицата му, да.
И то голем! Все повтарям, че в уличната борба трябват повече действия.
Точно! - Ти кой си?
Аз ли? Инаки.
Инаки Картечаря. - Картечаря?
Не съм го чувал. - Нито пък аз.
От някое терористично крило ли си?
Да, може да съм. Тоест, да.
Кое?
"Г" сектор.
Само "Г"! - Вярно.
Може да не сте чували за мен, защото лидерите ме потулват.
Но вече не ги ебавам.
Говорихме отново с момичето.
Знаех, че всичко ще се изясни.
И кво каза? - Че не иска да има нищо общо с теб.
Погледни я. Нова е.
Но е по твоите мерки. - Наполовина, 1,000 евро.
И какво да я правя? - 500. Поне за материалите.
За някоя идиотка, която иска да се ожени.
200... - Амая!
Съжалявам много, наистина, разбирам... - Какво разбираш?
Знаеш ги хората. Казват, че Анчон ти е оставил дългове.
Съжалявам, наистина.
Бяхте хубава двойка.
Хубава двойка, друг път!
Аита? - Амая.
Само да знаеш как ме зарадва!
Какво е станало? - Исках да ти вдигна, но не можех.
Когато звъня, бях на лодката. Да не ти е бил развален телефона?
Няма значение. Не знаеш как се зарадвах,
че се обаждаш отново. - Чакай, чакай. Спри, чакай.
Да, най-хубаво е да говорим очи в очи. - Какво? Идваш тук ли?
Затова се обаждам. Тъкмо пристигнах. - Какво?
Амая! Амая!
По дяволите! Пак ми затвори.
Аупа. - Аупа.
Дяволски дълго пътуване!
Тоя кон ми взе здравенцето, ма сега е добре, много добре.
Тук кво? Ша вали?
Да, цяла седмица вали. - Дам...
Е, нищо.
Все същата си. - Не съм същата.
Не съм забравял рожденият ти ден.
Но не звънях, за да не се почувстваш некомфортно.
Първата година, по дяволите, държах телефона в ръка.
10-ти април, 10-ти април. - 13-ти октомври.
Точно, 13-ти октомври. Право думаш.
Е, сега изглежда пак имаме отношения, ако искаш, ше се обаждам.
Октомври, 13-ти тогава. Добре, добре.
С теб какво, не излезе нищо ли? - Не, не се дипломирах.
Мисля, че нещо се объркване... - Знам!
Знам, че няма да ми се обадиш за нищо. Мислех си, ще ставам дядо...
Не, не! Виж, почакай малко. - Достатъчно чаках.
Виж, Амая, за мен това е... Нямаш идея какво е това за бащата.
Мамка му!
Не мисля, че разбираш. - Няма нищо за разбиране.
Всичко си дойде на мястото, край на разговора. Имахме проблеми, ясно!
Но бащата трябва да плати за сватбата на дъщеря си.
Какво има за разбиране? - Нищо не трябва да плащаш!
Игнасио трябва да те омъжи, той те кръсти. Прекрасни меси прави.
Току-що пристигна и се намесваш в сватбата.
Всичко е уредено, и не знаех дали да идваш.
Ясно, ясно.
Какво? - Нищо.
Всичко е наред. Нищо. - Не, какво нищо?
Майка ти ще идва, нали? Разбирам, много добре.
Не искам неприятности. - Но ще има.
Кажи й на нея и на севилеца, че аз ги каня.
Аз идвам и хич не му пука дали ще е там. Кога е?
В събота. - Ще съм с вас до петък.
Как така? - Искам да се запозная с него.
Нали затова ми звъня. Как се казва?
Кой? Анчон? Не, чакай малко.
Не можеш да се появиш и да опознаваш младоженеца.
И защо? Не прави моите грешки.
Покани го довечера на вечеря. Ти, той, тримата заедно.
Не знам. Ще видя дали мога да го склоня.
Ще му кажеш ли? - Да.
Добре.
Мамка му, Рафа, изкара ми акъла!
Защо? - Мислех, че се е случило нещо с теб.
Нали си им казала, че не ме познаваш. - И какво трябваше да им кажа?
Бях в шок. Цяла вечер се чудих как да те измъкна.
А вчера дори не ме познаваше. - Да, вчера не бях учтива.
Но се постави на мое място.
Изхвърли ме от вас!
Ако започнем да преувеличаваме няма да стигнем до никъде.
Ела и се запознай с баща ми.
С баща ти? Има нещо нередно.
Нали ти си му се обадил? - Определено не.
Е, да, без да искам. - Можеш ли се отървеш от акцента си?
Да не са те изтървали на глава като малка?
Какво става?
Не искам баща ми да разбере, че са ме изоставили.
Много добре, но заминавам за Севиля. - Много удобно.
Вчера искаше "цуни-гуни". Типичен андалусиец, само приказки.
Какво ще получа в замяна? - Три дни с мен.
Заминава си в събота. Два дни не са ли предостатъчни?
Ще трябва да се подготвя добре.
Как сме се запознали?
Да кажем нещо типично. В дискотека.
Типично за Ибиса, ние сме в Еускади.
На пелота или във ферма.
Не, тук двойките не си лягат на първа среща.
Както и ние, любов моя!
Не ми казвай "любов моя"! - Идва ми отвътре.
Казвай "мамка му" когато искаш да кажеш "любов моя".
Ако татко чуе "любов моя"... - Как сме се запознали, мамка му?
Чрез общи приятели. - Тъпо! Няма тръпка.
Няма да повярва. Добре, запознали са ни и сме преспали.
Не, запознали сме се и три седмици сме излизали.
Три седмици преди да преспим? Тоя Анчон е бил шампион.
Три седмици преди да поиска номера ми.
Да видим... - Това е за пелота, не за излизане.
Добре си е. - Да, да береш маслини,
но не излизаш вечер с работни дрехи.
Тоя ланец пада.
Не! Това е девата от Макарена. Най-великата.
Не, най-велик е ударът на баща ми ако разбере, че си андалусиец.
Не прибързваш ли малко? - Телефонът ти.
Да не ти се обадят приятелите от Хиралда.
Остави ме без минало и комуникация.
Типична баска радикалност. - Прическата не става.
Права си! Все едно магаре те е сдъвкало.
Твоята. - Няма да стане. Моята?
Не, можеш да се занасяш с религията ми, но не и с прическата ми!
Спри да мърдаш! Пиърсинг тук.
Не, чакай да видя. Тук ще я сложа.
Ще се бави ли още?
Винаги е точен. Не знам защо днес е така.
Ще се възползвам да кажа нещо.
Много се радвам, че най-накрая се справи.
Защо "най-накрая"? - Преди месец не си била добре.
Само това разбрах, понеже отказах да слушам.
Хората разправят какво ли не. С Анчон всичко е наред, ще видиш.
Аупа.
Здрасти, Колдо. Как си? Аупа!
Алма! Времето май ти беше неподходящо.
Не, не, джитках пелота, мамка му. - Играеш пелота?
Всяка неделя е на корта.
Но ако има демонстрация, намирам време за двете.
Комбинирам спорта с независимостта.
Какво искаш? - Ей т'ва.
Хосе Мария, дай и на него.
Напомня ми на онзи, с който излизаше, онзи южняк.
От юг? - Да, от Витория.
Поне осмата му фамилия се оказа баска.
Човече, осем е минимумът. Дядо ми имаше 16 фамилии.
Да, Анчон има много. - И дълги, с много "к"-та.
И какви са? - Какво значение има?
Може някоя да ми е позната.
Габилондо, Урданхарин, Субисарета, Аргуияно...
Четри. - И от майчина страна -
Игартибуру, Еренчун... - Шест.
Да не забрави останалите? - Не, когато си спомня за тях...
Помниш ли чичо Суби? Какъв човек!
Ставам емоционален. Отеги... - Боже!
И Клементе. - Клементе не е баско.
Кой каза? То е повече баско от Чапела.
Не е баско, за Бога!
Не е ли?
Когато разберат в семейството, ще се разстроят.
Внуците ти ще имат поне осем. Е, какво ще хапнем?
Добре, добре. Но след като той е Клементе, може да си поръча паеля.
А? Хайде!
От къде измъдри Клементе? - Не знам, но без малко да заплача.
И престани да преиграваш с тези прегръдки! Не си в Севиля!
Като селчо ли изглеждам? - Като патриот.
Сериозно? - Не се притеснявай. Хайде!
Привет! - Здрасти.
Тази вечер имаме боб, мешана салата,
пълен пипер с раци, крокети от треска,
бъркани яйца с гъбен сос,
филе от хек и бифтек.
За мен калмари. - Това го няма в менюто.
Поръчва се по менюто. - Не, просто те са му любимите.
Обожава ги, нали, Анчон?
Както и изброеното, дано стигне.
А за пиене? Вино, сайдер? - Вино.
И двете. - И сайдер. И двете.
Добре.
Забрави да ни каже какво е виното. Амая, ще вземеш ли списъка, моля?
Когато донесе боба, ще му... - Вземи менюто, любима, моля те.
На толкова тъп ли изглеждам?
Какво? - Разбрах още като ти стиснах ръката.
Гледай ме в очите, на теб говоря! - Хляб?
Не ме прай на тъп! Никога не си играл пелота!
С тези ръце?! Няма начин! - Първенството свърши преди месец.
Виж какво причинява 900кг. туна на Слоновата Кост,
увивайки кордата около врата ти и...
Почити тон ме дърпа двайсет минути
и не може да ме победи. Разбра ли намека ми?
Пресилена метафора за мен и туната.
Не знам как си вързал Амая, но ако ме лъжеш,
ще те хвана и разчекна с голи ръце, и ще те вържа на моряшки възел.
И това не е метафора или подобни простотии.
Разбра ли? А сега да ядем.
Как е? - Бомба.
Страхотно. Без бащини сцени.
Боба.
Имате ли Марго де Цигойта?
Да. - Тогава бутилка или две.
Две? - Две.
Какво прави? - Ще ви сервирам. Дайте си чиниите.
Как ще се наядем тримата само с това? - Не, за да не изстине.
То това и за предястие не стига.
Нервен ли е, какво? - Не, от какво да е?
Тогава защо ме прегърна веднага щом се видяхме?
Може и да е малко нервен.
Странни сте ми двамата. А теб те познавам.
От шест години не си ме виждал. Не ме познаваш, още повече него.
Да кажа само, че не ми харесва много. - Аз ще се омъжвам.
Ще видим. Аз ще карам, понеже пих по-малко.
Добре ли си? - Да, да.
Просто реших да проверя дали има някои интересни гъби.
Но имаше само печурки и манатарки.
Колдо, сполай ти за вечерята. До утре.
Какво? Ще ви откарам до у вас.
Не, той предпочита да ходи, понеже обича движението.
Да, помага за храносмилането. - Още ли? Цялата я върна в храстите.
Добре. Къде живееш?
Между околностите и центъра, по средата.
То е много близко. - Да, ти върви...
Хайде, качвайте се!
На твоите години, помнех къде живея.
Как е? - Добре, Колдо. Прекрасна вечер беше.
Не, посоката!
Надясно. - Надясно.
Анчон, сети ли се вече? - Как ще забравя?
Там! Ето там.
Сигурен ли си? - Сигурен съм, Колдо. Сигурен.
Благодаря, Колдо. Убуу , перфето! Аре.
Сериозно си е далечко. - Харесва ми да живея в планината.
Мерсаж. Аре.
Ще те изчакам. - Добре.
Прави се, че се сбогуваме. - Кво?
Стига! - Театър за пред баща ти.
Ти си...
Хайде! - Идвам.
Какво ще правиш? Аз трябва да тръгна.
Ти върви, аз ще измисля нещо.
Какво прави? - Нищо. Ще тръгваме ли?
Няма ли да влезе?
Не знам, стои си там, добре е. Да тръгваме.
Чакай, чакай. Анчон, какво има?
Да не си изгубил ключовете си? - Не. Може да си тръгвате, спокойно.
Да, да тръгваме. - Не, чакай! Не виждам да влизаш.
Затова попитах за ключовете.
Да, загубих ги. - Видя ли? Както и казах?
Тази сутрин сякох дърва.
Мятах брадвата и ключовете се залутаха.
Нищо ново. - Изгубил си ги.
Там си оставил отворено. Късметлия си. - Да, после ще затворя.
Мерси, аре, чао...
Аз съм юнак. - Не, не.
Влизай! Аз ще те вдигна и ще влезеш.
Не, не. Как така ще го вдигаш? - Защо? Само това е начинът.
Не можеш да го вдигнеш до прозореца. - За бога! Анчон, идвай!
Адски лесно е. - Колдо, студено ти е, а и се нахрани.
Хайде, Анчон. Слагаш си крака тук и на три.
Внимавай! Малко си отнесен.
Хайде! Адно, дваж...
и тре. Аре!
Мерси, Колдо. - Видя ли, това беше, да тръгваме!
Хайде, скъпа.
Кой е там? - Не, не, не викай, моля те.
Аз съм. Да живее Испания и Конституцията!
Чу ли нещо? - Какво? Не, не съм.
Било е някое дърво. Да тръгваме.
Ти си андалусиецът. - Да! Анчон, тоест Рафа, но Анчон.
Ама наистина ме изплаши, синко. Защо не каза, че ще дойдеш да хапнеш?
Нямам чесън за мига. - Преял съм като прасе.
Боже господи!
Трябва да ми помогнеш. - Аз съм Мерчедес, викай ми Мерче.
Не, ще те наричам Аранча.
Ако трябва да е тукашно име, предпочитам Ане.
Анчон! - Добре, Ане. Играй заедно с мен.
От сега си ми майка. Майка на всяка цена.
Не се безпокой. Играла съм театър и имах много превъплъщения.
Анчон, всичко ли е наред? - Да, да. Идвам.
Нали не се сърдиш за Аранча? Но прическата ми е повече за Ане.
Мараба!
Какво има? - Нищо, наред ли е всичко?
Да, заедно сме, едно щастливо семейство.
Треперех докато се прибере, нали Анчонито?
Колдо, да ти представя, Ане, моята ама.
Да, Ане. Подхожда ми, нали?
Ане Ихартибуру? Баси съвпадението!
Да, като онази от телевизията.
Майка и син, и цял живот да не го осъзнаем!
Защо не влезете? Много се обичаме.
Спокойно, ама, те си тръгват. - Няма значение.
Учтиво е да поканиш хората. Трябва да го правиш.
Въпреки такива малки недоразумения, той е чудесен син.
Има време да се видим.
Утре. - Утре? Как така утре?
Утре можем да отидем за риба и вечерта да я изпечем.
Аз съм балъкчия. - А аз Ане. Приятно ми е.
Ние ще си тръгваме. Късно е.
Хайде. - Чао, аре.
Татко, моля те. - До утре, милички.
Утре, ама дръжки. Аз изчезвам от тук. - Утре отиваме на риболов.
Какви ги приказваш? Видя ли го Колдо? Брутален е!
Видя ми се мил.
Заминавам за Севиля. - Без момичето?
Не трябваше да идвам. Беше грешка.
Така стана с моя Анчонио, мир на праха му.
Дойдох в Еускади заради него, а виж ме сега, не ми се връща в Касерес.
Отивам си и няма да се връщам.
И аз казах така първата нощ.
Мамка му! Автобусът е директно за Билбао, нали?
Да...
Мамка му!
Какво става? - Карайте. Тази жена е луда!
Кепа, пусни ме, важно е!
Какво има, Амая? - Нищо, спокойно.
Хайде! - Никъде не отивам!
Нося ти дрехи. - Ще ме отвлечеш ли?
Вижте, "отвлечеш" беше образно казано. Нищо политическо. Можете да бъдете...
Шефе, нали беше директно за Билбао?
Утре си заминава. Само един ден, моля те!
Не знам дали мога да издържа.
Анчон! - Стига с това Анчон!
Напротив, иначе ще стане каша.
Не си ли с баща ми? - Да, но... Мисля, че подозира нещо.
Каза, че сякаш не сте заедно от три години.
Така ли? - Да и не спира да ме пита
дали винаги сте така... не любвеобилни.
Не се вижда много обич. Да не сте сърдити?
Няма значение, утре си заминава. - Мерче е права.
Като сме се хванали на хорото, да го играем както трябва.
Ако искаш да го караме през пръсти и баща ти разбере...
Идвам!
Няма да се хвана! Държането на ръце е тъпо,
а целувките няма как да станат.
А севилец да се прави на баск?
Не искам. Не. Може да ме хващаш само за кръста!
Не си и помисляй да слезеш от талията.
За горната или долната зона? - За кръста.
Идва.
Тъпанар...
Мараба.
Готови ли сте за риба? - Да!
Да вървим.
Внимавай с нея, малко е властна. - Спокойно, контролирам я.
Контролираш? По-слаб си от колкото си мислиш.
Не, печеля време. След два дена ще танцува фламенко в Севиля.
Сериозно! - Сериозно?
По наше време, двойките не бяха такива.
Младите сега са заедно за ден, на другия се карат...
Не става така.
Не го приемай сурово, познавам те само от ден, но...
Какво? - Нищо.
Когато го видях, си помислих - не е зле,
но малко странен.
Момчето ти е странно. - Много добре.
Значи не харесваш синът ми? - Не, не е така, Ане.
Ами дъщеря ти? Дали искам синът ми да се ожени за таксиджийка?
Таксиджийка, Колдо! Поне да беше брак по сметка!
Да споменавам за прическата й на румънски тираджия?
Права си.
Ако искаш да сме откровени, да продължавам.
Добре. Казвала ли си го на Анчон?
Не ми трябва да харесвам Амая, не аз ще се женя за нея.
Пък и виж ги само! Как може да не се получи?
Ръката ти е ниско. - Ти каза за кръста.
Само палеца ти е на кръста ми.
Може да е близко до границата,
но не я преминава. - Нагоре!
Нали уж ще се женим. Кефи се и почивай.
Как да се кефя, като ми бараш задника.
Говорех за момента от "Титаник", сега го имаме. Мамка му!
А и дупето ти, не е от най-хубавите. - Моля?
Ще те целуна. - Какво му е на дупето ми?
С език. - Рафа, само да си посмял!
Забавлявате ли се?
Амая, иди и помогни на Ане. - За кое?
Моля те, иди.
Е, Анчон? Пътувал ли си много?
Е... по едно време доста пътувах.
Така ли? - Бил съм... в Гипускоа, в Доности,
Ернани, Рентерия... - О, господи!
На твоите години, смятах, че ако остана в Аргонтия ще изпусна много,
но друго ми беше писано. Изгубих жена си и всичко, което имах.
Схвана ли какво ти казвам? - Аита! Нещо издава страшен звук!
Като при центрофуга на пералня. - Добре.
Обзалагам се, че ще хвана паламуд над 15 кила. Паламуд, не тон.
Приемам облога. - Добре.
Вино за трима, Криаца. Зетя плаща.
По дяволите, виж кой е тук!
Тоя е оня опасния, за който ти разправях.
Компанията му. - Да.
Аз черпя, затваряме. Днес има демонстрация.
Нищо не си споменавал.
За кое? Днес вторник ли е? - Да.
Къде ми акъла!
Дори съм от организаторите! - Да, каза ми.
Една цуйка? - Не, не, по-добре маслини.
"Маслини" казва! Шегаджия!
Картечар, направихме онова, което искаше.
Какво? - Сещаш се, повече действие.
Сигурен си, нали? - Е, нещо малко. Не...
Ще скиваш.
Кажи на всички какво ни каза оня ден.
Давай, Картечар! Давай на баски!
Да, добре. Бих го казал с удоволствие на баски,
но ще го кажа на испански, за да ме разберат чужденците,
защото за мен са такива.
Да, така е.
Той е уличен боец. Дай направо, уважи бандата.
Дай на баски, не сме ти го чули още.
Пушенето забранено. (надписа на стената)
Защо? - Кое защо? По-конкретно.
Защо пушенето е забранено?
Обсебен е от това. Той е против никотина и Испания.
Какво общо има това с теб? - Много, Колдо. Много.
Кой прибира акциза от цигарите? Испанското правителство.
Можеш да мислиш, че не е важно, но не и аз.
Първо здравето, после независимостта. Независим, но здрав. Много здрав.
Виното я дяволски добро.
Тръгваме ли? - Да.
Вие вървете, ние ще вземем някои неща.
В ПАМЕТ НА ХОСЕ АНТОНИО АРТЕАГАРЕН Независимост! Само с борба!
Само стой спокойно и нищо няма да стане.
Нищо ли? Почти съм новият андалусийски лидер на уличните бойци.
Трябва да заемеш място отпред.
Ти си човекът! Хайде! Ето го!
Каза - отпред. Това демонстрация ли е или концерт?
Тези ще ни навлекат беля. - Споко, досега винаги е било мирно.
Анчон! Анчон! Анчон! Ела тук.
Вземай мегафона, искаме да те чуем.
Не, всъщност... Казах няколко бунтовни думи и се почувствах страхотно,
но това е неудобно за Испания. Надявам се, нямаш нищо против.
Хайде! Не ги разочаровай. Да те чуем.
Ние сме по-добри от тях -
испанците.
Ние сме по-добри от тях - испанците.
Защо не го каза на баски?
Малко е странно. Кажи го на баски!
И какво искаш? Да говоря на баски? Добре.
Работата е там... От кого искаме независимост?
Баските? Не! Испанците.
Ако го кажа на баски, няма да го разберат.
Вярно е, няма да го разберат. Трябва да е на испански.
Днес всички ние искаме амнистия.
Викнете, хайде! Изпъкнете! Напред към независимост!
В момента тече мирна демонстрация
в родния му град, където жителите
отдават почит на историческия национален лидер.
Леко! Леко!
Баси ташака!
Баска независима държава! - Дай ми дистанционното!
Баска независима държава!
Стоп, стоп, стоп! Имаме специален цвят!
Баска има специален цвят!
Баска има един различен цвят!
Спирай, спирай!
Сервитьор! - Какво правиш мамка му?
Адски готино е! Колдо, под пара съм!
Сервитьор, сервитьор! - Какво?
Една скумрия! - Една скумрия?
За куките скумрия! Да се облажат!
Стига, спирай! - Не мога, възвисих се.
Тогава кацай!
Аз съм шефът тук. - Виж ги само. Спирай веднага!
Независима държава! - Картечар, сега какво? Виж само.
Какво направи? - Каквото ни каза!
А сега? Каквото кажеш, изпълняваме! - Крием се и чакаме заповеди отгоре.
От отгоре?
От независимостта и отвъд! - Точно.
Това не е ли от "Играта на играчките"?
Е? Как беше паламудът?
По-пресен нямаше как да е. - Превъзходно.
Страшно вкусно беше.
Чуй какво ще ти кажа.
Като млад и аз бях въвлечен в тази история с независимостта.
Тогава времената бяха други, с Франко и всичко останало.
Обаче днес,
бях толкова увлечен от уличната борба...
Как да го кажа? - Е, аз не съм чак толкова увлечен.
За мен е нещо като хоби. Обаче съм баск, нали? И то голям.
Много! - Сакате ли още вино?
Това вино е шибанарско яко. Какво грозде е?
Какво е това? - Кое? Нищо не чувам. Вие?
Тихо!
Звука е като на...
Дали може да са севилци?
Севилци!
Севилци тук! - Само това ни липсваше.
Повече няма да дам на баща ти вино! Виж го само!
Чувам ги тук. Сериозно, наистина.
Хайде, наздраве! - Точно така. За твое здраве, Колдо.
Наздраве!
Шибана работа! Какво на майната си...
Къде хукна? - Тихо! Чува се от там.
Севилци, тук?
Севиля има един специален цвят...
Тук... - Чакай, чакай.
Трябва да ти кажа нещо. - Да.
А може би не трябва. - Не!
Какво по дяволите става?
Трябва да знаеш нещо много важно.
Не е чак толкова важно. - Трябва да му кажа.
Оня ден, ама и онзи дойдоха на вечеря и той си забрави телефона.
Севилецът? Тук? - Да.
Трябваше да се сетя. - Не знаехме как да ти го кажем.
Шибан кучи син! - Телефонът е негов. Ето, сега знаеш.
Този ли е? - Да.
Искам да видя шибаното му лице... - Майната му, човече!
Не стига че с данъците си им плащаме сиестите,
а идват и тук да чукат жените ни!
Много добре. Жалко за прозореца.
Мислех, че е отворен.
Нямам нищо против Майдер.
Ала не знам... Севилец? Мамка му!
Що за пример на дъщеря си?
Спокойно! Амая се грижи за теб. - Правилно. Онази да приказва,
но се грижи за баща си.
Само хубави неща говори за теб.
Наистина й липсваш.
Тя ли ти го каза? - Да. Все повтаря "Колдо - това,
Колдо - онова."
Дълго време не си говорихме. Години.
Тя страда много, да знаеш.
Трудно й е да говори,
но те обича повече от всичко на света.
Както Анчон обича мен. - Прекрасна си.
Ама, време е да си тръгваме.
Не! Как ще си тръгнете сега? Може да спи тук, нали, Амаита?
Тук няма много стаи...
Как ме нарече? - Отивайте да спите!
А ние ще се погрижим да не изветрее виното, нали, Ане?
Но ако не иска да остане, не трябва да го принуждаваме.
Не, всичко е наред. Щом ще ви е удобно да спим заедно, добре.
Аз да не съм някой глупак? Видях дрехите му в гардероба.
Амая, разкрити сме.
Отпусни се, вече не е тайна.
Още едно нещо.
Искам да знаеш, че на мен ми липсваше много.
Какво?
Амая, много те обичам!
Много.
И аз те обичам, Анчон.
Ако не довършите бутилката, няма да е проблем.
Какво правиш? - Дрехите са в повече, трябва въздух.
Не ми каза, че майка ти живее със севилец.
Явно ви е в гените. - Обуй си гащите, Анчон.
Не съм Анчон, а Рафаел Куиро!
Участвах в процесията на Светия Създател
и съм спонсор на Реал Бетис, номер 14,430.
Имам три снимки с Гордило, две с подписи и една с посвещение.
Момент!
Влез!
Нищо.
Просто казах на Ане,
че и тя може да преспи тук.
Ще взема чаршафи от шкафа. - Добре.
И утре ще се сбогуваме на пристанището.
Агур, аита.
Вие как сте? - Страхотно. Мерси. А вие как сте?
Ще затвориш ли вратата? Моля.
Да.
Веднага се махни от мен! - Влезе много бързо, любима.
Спри да ме наричаш така и ме пусни!
Мамка му!
Страх те е от малко потъркване. - Какво?
Ще молиш за "канелено клонче".
Някога бил ли си в легло с жена, без да стане нищо?
Освен с теб, не. Е, с Росио.
Малко се понатиснахме, но защото бяхме братовчеди.
Значи съм първата. - Понеже не съм на собствен терен.
Извинявай и в Севиля нищо не стана. - Ако беше останала, щеше.
Щеше да има езда, с файтон,
с четири бели коня по Тияна.
Това щеше да смекчи лошия ти нрав. - Много си изтъркан!
Може, но имам повече бройки от Хулио Иглесиас.
И златни накити отстрани,
и конете мятат гриви мити със специален шампоан, и балсам.
И после ще се докоснеш до палмата, най-голямата в Испания.
Как пък не! - Как, не?
Дори да бях смъртно пияна, пак нямаше да се вържа.
Тъй, тъй, тъй. Нека те светна нещо.
Тази вечер губиш, защото имам достойнство.
Отивам на пода.
Бяха ли... - Без съмнение!
На Анчон гащите бяха на пода.
Ти каза, че Амая ще го прати на пода.
Работата е там... че тя се промени много.
Ако знаеш каква беше с момчетата...
Ето.
Това е.
Чин-чин!
Трябва да поспя. Искам утре да тръгна рано.
Пристанището ще е претъпкано с...
с рибари и риба
и искам да избегна тарапаната. - Разбира се.
Ане, банята ако искаш да знаеш, е по стълбите нагоре...
Втората в ляво. - Добре.
Можеш ли да станеш? - Да.
Добре...
До утре.
До утре, скъпа.
Ане.
Какво? - Всичко е наред, нали?
Какво? - Банята, казах ли за нея?
Да, каза ми. - Това исках да ти кажа.
Добре, благодаря. Лека вечер.
Приятни сънища.
До утре.
Добре, нека да сме кратки.
Беше ми изключително приятно. Фантастично.
Но мразя сбогуванията, така, че е по-убаво да замълча.
По-добре да се качувам, преди да сме се размекнали.
Весела сватба! Приятно, Анчон
и съжалявам ако в началото... Сещаш се.
Тук сме такива.
Да се качвам ли, Амая? - Не.
Виж... прекарахме си добре, но...
жалко е, ако трябва да си тръгнеш.
Няма да е завинаги. - Да.
Мога ли да идвам от време на време?
Естествено. - Кога?
Не знам, когато - тогава.
Добре, малчугани, ако нямате какво друго да кажете...
Чао.
Какво каза? - Аз? Нищо.
Знам какво си наумила. - Какво?
Всичко, Амая. Не бих могъл и не трябваше...
Как може да не остана за сватбата?!
Защото не можеш.
За кръщенето може. - Да, но не в това е въпросът.
Моля? - Бащата трябва да е тук!
Оставам! За сватбата и за всичко. С вас, в Аргонтия.
Какво? Не, чакай, чакай. - Не, никакво чакане.
Достатъчно чаках. Никога не трябваше да заминавам!
Точно така, Колдо! - Как така, ама?
Не може да решава така. - Защо не? Естествено, че мога.
Стига, решено е. Виж, не можеш да дойде на сватбата
и да си заедно с ама. Сам го каза. - Тя е с андалусиец.
Щом севилец ще идва, защо мамка му аз да не мога?
Тъпи ли сме, какво?
Защо изхвърли сака? - Не знам, емоционален момент.
Ей, Анчон.
Сега ще се обадя на Игнасио да ви вмъкне в графика си.
Не, аита. - Ако ще пръскам пари за приема,
поне да избера свещеника. - Какво?
Не му ли каза, че аз ще платя приема?
Но без котлети и говеждо.
По гигантска пържола за всеки. Белким севилеца се задави.
Ще се обадя на свещеника. Да го еба, телефонът беше там.
Ще отидем до църквата, трябва да е там.
Е, да тръгваме.
Двойките трябва да разбират в какво се забъркват, когато застават пред Бог
с молба да благослови съюзът им.
По тази причина е много важно да си сигурен,
че човекът до теб е правилният.
Амая, кажи ми, усещала ли си, че Анчон ще е твоят спътник?
Е,
честно казано, в началото - не.
Така ли? Защо? Кажи ми и също какво се случи, за да сте тук сега.
Не знам.
Той е добър човек. - Амая, има много добри хора,
ала той трябва да е направил нещо различно.
Отче, нека ви каже какво не съм направил. Ще свършим по-бързо.
Ти си наред, Анчон.
Ще те попитам същото -
защо Амая?
Не знам.
Какво харесваш в нея?
Е,
конкретно, нищо не ми идва на ум.
Ей, все трябва да има нещо. Поне така мисля.
Преди два дни харесваше всичко, а сега нищо ли?
Така е. Нещичко. Помисли, Анчон.
Е... Това, че е откровена.
Винаги казва истината. Никога не е лъгала баща си,
а с мен, честна от самото начало. - Добре, стига.
И още нещо, тя е най-привързания човек, който познавам.
Винаги прегръща хората. Това малко ли е?
И друго, луд съм по прическата й.
Младоци...
Чудесно, просто прекрасно.
Но това не е достатъчно. Следват изповедите.
Изповеди? - Да.
Християни сте, нали?
Християнин и деен, и апостол, и римлянин.
Необходимо ли е? - Моля те, що за въпрос!
Разбира се.
Света Дево, изпълнена с благодат.
Родена без грях... - Много добре.
Можем да започнем, Анчон, защо не си идвал досега на меса?
Отче, всяка неделя ходя.
След първото си причастие дори исках второ.
И пях саета на първото си причастие.
Защо?
Не се казвам Анчон.
Аз съм Рафаел Куиро от Санта Круз в Севиля.
Анчон се казваше годеника на Амая.
Нали щеха да се женят? Но сватбата се провалила.
А аз срещнах Амая тази седмица в Севиля.
Забихме се и аз я заведох у нас да спя с нея.
Признавам си, Отче, за да извърша грях.
Един или няколко, зависи как минеше, понеже бях пил, ама не като талпа.
Но не го направих и тя заспа, и...
Не съм я докоснал, заклевам се!
А ако съм се отъркал в нея е заради стария матрак.
Дойдох да я намеря и тя ми каза да се правя на баск и неин годеник.
Вчера й казах, че ще й пипна кръста.
Излъгах. Пипнах и дупето колкото можах, че и повече.
Отбележете си го това. И се молете за мен колкото искате,
защото съм новият андалусийски водач на уличните борци.
Спокойно, утре няма да има сватба. Връщам се в Севиля.
Само да се разсеят и съм в автобуса. Това е.
Миналата седмица смених перваза на един приятел и не му начислих ДДС.
Знам, че не е редно, но не ми даде сърце.
Предния ден чуках гаджето му.
Отче, добре ли сте?
Изчезни, изчезни, изчезни!
Колдо! - Добре ли си Игнасио?
Да, да. Замаях се! - Странно е да ти се случи това.
Хич не е странно. Трябва да яде повече захар.
Червено цвекло. - Този...
Какво мислиш за зетя ми?
Амая трябва да мисли за него.
Амая, ела. Ела насам, дете.
Нямаш ли да казваш на баща си нещо много важно?
Какво?
Не, не се безпокойте, като се приберем...
Не мога да повярвам.
Това не съм го очаквал. Ти си...
Правиш от нищо нещо с тази сватба.
Че как да не направя? Не е ли нещо?
Казах на всички роднини в Ондариби.
Извикал си ги? - Да.
Казах ти, че не можеш да дойдеш и...
Всички ли? - Всички!
И не ми пука, че не си ги виждала от години.
Роднини са ти, те са Зугасти.
А искам на сватбата, Зугасти да бъдат болшество. По дяволите!
Амая, изглеждаш прекрасно!
На това му казвам рокля! - А Анчон?
Анчон?
Спокойно, знам, че не трябва да вижда роклята.
Каза, че отива на разходка.
Излизайте, трябва да я съблека!
Отивайте във всекидневната. Слизам след малко.
Хайде! Хайде, моля те, аита.
Чакай. Изчакай за малко.
По дяволите, Рафа! Спри!
Остави ме! - Нека ти обясня.
Не ме интересува. Връщам се в Севиля.
Слизай от мен.
Съжалявам, не знаех, че ще се стигне до тук.
Знаела си. - Как да знам, че ще остане?
И без значение на резултата щеше да ме пратиш в Севиля.
Искаше ми се да стане. Но сега сме в голяма каша.
Не, проблема си е твой. Аз не мога повече.
Почакай.
Ще анулираме сватбата. - Ако стане това, баща ти ще ме убие.
Не мога да му кажа всичко. Ако искаш, ще те зарежа пред всички.
Много добре, но сбогом.
Добре, заминавай и не се връщай! - Никога повече няма да стъпя тук!
Не съм те молила да идваш! Кой ти каза да дойдеш?
Бравата, бравата!
Е...
Остави! Хайде.
Колко е часът? - Не може да е истина!
Мамка му!
Аита? - Какво правите?
Защо? - Още ли не сте тръгнали?
Кажи им, че няма проблем ако не дойдат.
Вчера като се прибрахте късно и вдигнахте такъв шум, разбрах, че...
Да се бърза с това е лоша идея.
Могат да се оженят друг ден и друга година.
Да, сега тръгваме. На път сме.
Къде отиваме? Любима, ти си луда. Или пък загубена или там нещо.
Кажи им да забравят за това.
Настояваме хората да се женят, но може би не трябва толкова.
Идвайте! Семейството на младоженеца пристигна и са нервни.
Какво? Нещо се бъркаш... - Не, Микел и Айтор.
Не сте им казали, че сменихме църквата
но са срещнали Ане.
Не му го казвай, ама са малко странни. Явно са от Алава.
Явно са от рода на Клементе. - Ще се видим след малко.
Семейството ти е пристигнало. - Какво семейство?
Май Мерче е забъркала нещо.
Амая, слушай,
на сватбата ще ме оставиш, нали?
Хайде да тръгваме, моля те.
Добре ли си? - Да, какво правите тук?
Споко! Носим откупа в банкноти по 100.
По-тихо! - Имаме кодови имена: Микел и Айтор.
Не, Айтор и Микел. - Все тая.
Кой ви е казал това? - Твоята уж майка. Какво става?
Отдаде се на насилието ли? - Маркирахме банкнотите, да ги пипнем.
Вижте, ще тръгнем, но ще почакате. - Националистите са му промили мозъка.
Не, ще се приберем в Севиля, но трябва да почакате малко.
Добре.
Майка ти не дойде и май няма да дойде.
Няма, знам. - Знаех си, че така ще стане.
Разбрала е, че съм поканен и се е ядосала.
Няма да се промени. Майната и на нея, и нейния.
Да вървят на майната си, да се ебат.
Спокойно, няма да ни развалят деня.
Хайде... - Аита, знаеш ли,
ако се замислиш... сватбата е шум за нищо.
Да. Когато пристигнах, вие ме уплашихте.
Бяхте странни, но като ви видях последните дни...
Познавам те и разбирам, когато наистина харесваш някого.
Как може да знаеш? - Как да не мога?
Скъпа, да, знам, че минаха шест години.
Но сега те виждам и съм сигурен, че си влюбена.
Хайде да те омъжим.
Знаех си, че ще я спечелиш.
Баските са такива, уж независими, но накрая заобичват испанците.
Няма да има сватба. - Какво?
Мамка му!
Тези кои са, терористи? - Спокойно.
Амая ще ме изостави.
Братя,
събрали сме се да отпразнуваме съюза
на Анчон...
Нали така? Анчон. - Да. Анчон.
Сигурен ли си? - За кое? За името ми?
Питам, понеже ще има последствия с Бог...
И не само с него, а и с Колдо.
И с хората тук и тн. - Да, сигурен съм.
Ще разберем ако тя... - Какво?
Не знам. Сигурна ли си? - Защо?
Не знам, не изглеждаш сигурна.
Амая,
вземаш ли... Анчон за свой законен съпруг?
Амая! - Момент само, мамка му!
Да.
По дяволите.
Анчон, вземаш ли Амая за своя закона съпруга?
Помисли добре за отговора.
Все пак имаме достатъчно време.
Не мога. - Чудесно!
Щом е така, съжалявам, но ще прекъсна церемонията.
Задръж, Игнасио.
Какво става, Анчон?
Не съм сигурен.
Не, нервен си. Нормално е.
Амая, кажи му нещо.
Съжалявам, Колдо.
Какво става мамка му?
Ане!
Ане...
Знаех си, че на никой Клементе не трябва да се вярва.
Колдо...
Няма Клементе. - Какво?
И той не се казва Анчон.
Стига! - И аз не се казвам Ане.
Сега ще излезе, че не си му и майка.
Господи!
Май не ти казах някои подробности.
Да.
- Аита.
Амая...
Трябва да се видим. - Да и аз искам.
Довечера? - Добре. Чао.
Добре ли си?
Не знам.
Явно е трябвало да се случи.
А може би не. Може би не е трябвало.
Да кажем, че не ми върви с мъжете.
Казах ти, че не искам да повтаряш грешките ми.
Да.
Аз съм тъпачка.
Съжалявам. Съжалявам за случилото се, по моя вина е.
Не и моя е. Бях малко лековерен
защото имаше малко шибан севилски акцент.
Явно съм искал да е истина. Семейство, деца, и всичко останало.
Както и да е, вземи това.
За теб е. Парите за приема. Това са.
За какво? - Амая, вземи ги.
Знаеш какво да направиш с тях.
Не, не ги искам.
Амая!
Забрави това. - Не, не ги искам.
Амая, вземи ги.
Чао. - Чао.
Не се безпокой.
Ще те чакам тук, в Аргонтия. Но чуй,
не ме дарявай с фен на Севиля ако не доведеш бащата.
А ако е на Бетис? - Пощади ме малко.
Днес имаме задушено.
Сериозен съм, Рафа, промили са ти главата.
Не в буквалния смисъл... Е, и в буквалния, няма ти го гела.
А в погледа ти към живота, философията ти, развитието си...
Хоакин, разбрах те. - Пепито беше същият след Ирун.
Не е като Ирун. Вие бяхте там.
Сега вече виждаш баските като забавни.
Хич не са забавни.
Севиля, така усмихната.
Изпълвам се с радост, когато говоря с хората й.
Севиля обича небето за да се облича в синьо.
Слънцето заспива в Трияна, и Луната в Санта Круз
Знам, че е откачено да се появя така,
Севиля има един специален цвят...
но не казвай нищо.
Остави ме да говоря, дълго мислих какво да кажа и почити измислих.
Рафа,
мисля си, че ни трябва още един ден.
И това, намерих го на улицата.
Кажи нещо. Много съм напрегната.
Е...
Изглежда малко кичозно. - Има или няма ефект?
Севиля има един специален цвят...
Шефе, може ли към Трияна, моля? Трябва да поговоря с това момиче.
Далеч ли е? С файтона и "Лос дел Рио" и всичко останало
парите за сватбата почити свършиха. - Тихо. Стига тия приказки...
Севиля все още има своят ангел пазител, следва ме ухаещ на портокалов цвят.
Харесва ми да съм с хората й.
Севиля, ти си моята любов,
мистериозна кралица, така грациозна и елегантна.
Севиля светът те обича по своя начин
за твоята топлота, за твоите панаири, Севиля трябва да е.
Превод от английски: JJD @ 2014